Před 4 lety jsme se s manželem rozhodli založit rodinu. Po půl roce velkého snažení jsem otěhotněla. Mám onemocnění střev Ulcerozní kolitida. Takže celé těhotenství jsem měla bolesti břicha. Nevěděla jsem, jestli je to od střev, nebo jestli je to miminko…
Okolo 25. týdne jsem musela ležet v nemocnici. Tvrdlo mi břicho a trochu jsem špinila. Ležela jsem v nemocnici týden, pak mě pustili domů. Nic jsem nemohla dělat. Břicho mi tvrdlo celý den a bylo jedno, jestli něco dělám nebo ležím.
Na kontrole ve 31. týdnu mi lékařka oznámila, že se mi zkracuje čípek. Řekla mi ,¨abych doma ležela a dávala na sebe pozor. Nic jsem nedělala. Ve 33. týdnu jsem začala krvácet, tak jsem šla k paní doktorce. Doktorka mi oznámila, že musím do nemocnice. Byla jsem otevřená na jeden prst.
V nemocnici mi už nedali žádné infuze a ve 23 hodin mi praskla plodová voda. Přešla jsem si na porodní sál a zavolala manželovi. Manžel nevěděl, co se děje, byl na oslavě. Myslel si, že si dělám srandu.
Okolo 6. hodiny se bolesti zvětšily a stahy byly časté. Zavolala jsem manželovi, aby přijel k porodu. V půl osmé se už schylovalo k porodu a manžel nikde. Zavolala jsem mu a on spal. Rychle vstal a přijel asi kolem 8. hodiny.
Jiříček se narodil v 8.45. Vážil 2370 g a měřil 45 cm. Lékařka mi řekla, že je nezralý, ale je v pohodě. Oznámila mi, že mi ho dají na pokoj a občas si ho vezmou do inkubátoru na ohřátí.
Na pokoji jsem nemohla spát, těšila jsem se na našeho broučka. Okolo 14.hod. jsem se šla zeptat, kdy mi dají Jiřička na pokoj. Sestra mi mezi dveřmi řekla, že Jířa nemohl dýchat a tak ho dali na JIP. Řekla mi: „Dojeďte si na páté patro a zazvoňte si na sestry na JIPu.“ Pak mi ještě vysvětlovala, jak mám odstříkat mléko. Já jsem nevěděla, jestli mám brečet, nebo na ní křičet, proč mi to neřekli.
Těch pět pater ve výtahu se mi honilo hlavou tolik myšlenek a měla jsem sevřené srdce. Bála jsem se, co mi na JIPu řeknou. Sestra mi ukázala na inkubátor, kde Jířa ležel. Měl samé hadičky a byl tak maličký a bezbranný. Lékařka mi řekla, že Jířa přestal dýchat a tak mu musí pomoct s dechem. Když se to zhorší, budou ho muset zaintubivat. Nic se nezhoršilo, spíš naopak. Třetí den dýchal sám.
Na JIPu jsme byli 14 dní. Měli jsme potíže s kojením. Jířa neměl sílu tahat, takže jsme mu dali flašku a hned začal přibírat.
Celý rok mi neurolog říkal, že je opožděný, mně se to ale nezdálo. Je to šikula, seděl na 6 měsících, nelezl, ale chodil na 10 měsíci. Ve 4 letech už umí jezdit na kole bez koleček a umí vše, co ostatní děti.
Kdybych to věděla po porodu, že to všechno dohoní, nikdy bych se tolik netrápila. Bohužel informace od lékařů mě nikdy neuklidnily, spíš naopak.
Dnes máme ještě jednoho syna tomu, je 16 měsíců. V těhotenství jsem věděla, že mě bolí břicho kvůli střevům, takže jsem se nebála o miminko a porodila jsem ve 38. týdnu zdravého chlapečka, i když jsem se celé těhotenství starala o Jiříčka. Hned jsem ho chtěla na pokoj a užívala jsem si ho 4 dny v porodnici.
Je s nimi velká legrace i velké rozčilování. Jsem moc šťastná, že je oba mám.
Napsal/a: plašanka
Odpovědi, názory, dotazy, postřehy čtenářů (5 vyjádření)
Plašanko,tobě se narodil Jiříček předčasně,ale měl relativně dobrou váhu.Mě se dcera narodila v termínu a měla 2,6kg,takže drobeček.Hodně trápení sis prožila,zavzpomínala jsi a teď si můžeš gratulovat,jak máš šikovného chlapečka.Mám radost,že všechno dopadlo dobře,i s druhým miminkem.Já se lékařů nebo sester ptala pořád,i když byli někdy nevrlí.Hlavně sestry.To trápení a bolest časem zapomeneme.Přeji ti,aby jsi měla obě děti zdravé a šťastné,jako jsi šťastná teď ty.
Maminky nezoufejte a budˇte rády,že to dopadlo tak dobře a že dodržujete návštěvy u doktorů.Vždytˇ to mohlo dopadnout i hůř.Hezký den.
Zdravím všechny maminky předčasně narozených miminek, nám se dcera narodila 35+5 s váhou 2000g a délkou 45 cm. Byla strasně hubeňoučká, ale krom novorozenecké žloutenky neměla sebemenší problém. Po osmi dnech nás z porodnice pustili – vážila 21OOg. Nyní je naprosto v pohodě, má rok. Neuroložka už nás už vyškrtla – vše je v normě. Moc držím palečky všem maminkám, aby všechny dříve narozené mimiška byly zdravé a dělaly rodičům jen radost.
Někdy je to s těmi lékaři opravdu kříž, oni to vědí, ale aby informovali…
Je fajn, že to tak krásně dopadlo a moc přeju, aby nadále dělali takovou radost. Taky mám malého klučíka a někdy jsou to opravdu nervy. Nebolího něco, je v pořádku, proč tak pláče, ……… všem maminkám přeju pevné nervy jo hold někdy si asi ty naše srdíčka poplakat musí.
Ahoj.Je krásné,když se vše takto vyřeší a miminko je přes všechny počáteční problémy zdravé!Přeji ti,ať ti kluci dělají jen a jen radost!
Mobile Sliding Menu